Siekin tykkäät käyttää kynää ja paperia? ―Joo, kun pitää ajatella.
Mä oon löytäny tosta viittä eri kieltä.
Video oli ladattu eri foorumeille.
Alkuperäistä lataajaa en saanu selville, mutta tekniikka auttaa.
Mä en oo löytäny tästä yhtään vihjettä siitä, ―
miks tää tapahtuis Suomessa, saati Itä―Suomessa.
Varmaan just koiratappeluiden takia Taina tykkää Europol―jutusta.
Se on taas se ruumiinavausfetissi.
Mä oon saanu nyt tarpeekseni koirista.
Lähen kotiin.
Mä lähen ulos. ―Okei.
Me mennään Janinan kaa leffaan.
―Okei. ―Saatetaan tulla myöhään.
Okei.
Taas mennään. Otatko askeleen? Hyvä.
Hei. ―Moi.
Ja vielä.
Isä ei nyt jää tänne, mä tulin vaan saattamaan sua.
Ja sitten. Otat sä tuolin vielä vähän eteenpäin?
Noin. Heido, kulta. Isä tulee parin päivän päästä.
Heido. Hei, hei.
―Jäät sie kahville? ―Ei, kiitos. Mulla on muuta.
―Vilkutetaan.
Onks toi huomista valtuuston kokousta varten? ―Joo.
Mä haluun olla varma, että kaikki on kunnossa.
Mä toivon, että sä ymmärrät, ―
että kun ei oo tehny mitään tällasta pitkään aikaan, sitä voi olla vähän...
Sä näytät tosi kauniilta.
Nana, sulta tulee jotain suusta.
Nana!
Aih! Ouh!
Mitä sä...? Nana!
Mä oon pahoillani.
―Miten niin?
Sehän oli tosi mukavaa.
Ei, kun mä oon pahoillani siitä, mitä on tulossa. ―Niinku mitä?
Kohta mun puhelin alkaa soida. Mun isä soittaa mulle.
Se ottaa selville, missä mä oon ollu ja se saa sen selville.
Se ottaa selville susta kaiken.
Ihan kaiken.
―Mitä, jos se ei vaikka soita?
―Voi, kun ei soittais.
(Puhelin.)
Vittu, poliisi?
Huomenta, isä.
Sä et tullu kotiin. ―Meillä meni niin myöhään, ni mä jäin nukkuun.
Minne? ―Onkohan sulla joku alzheimer?
Mä oon huolissani sun muistista.
Mä olin Katian kaa leffassa.
Missä leffassa? ―Tää tyhmä scifi―leffa... tää...
Under the Skin. Alien, joka syö miehiä.
Se ei mee Lappeenrannassa. ―Mä tiiän.
Sä valehtelit.
Ennen ajattelin, että sulle ei kannata valehdella, ―
kun sä saat kaiken selville.
Nykyään musta on hauskempi valehdella, ―
kun sä kuitenkin saat selville kaiken. ―Eli?
―Mä olin mun poikaystävällä yötä ja me naitiin koko yö.
Janina, ei nyt.
Katian luona. Meni niin myöhään. Kysy Lenalta.
Hei, mulla koputtaa toinen puhelu. Soita äitille, sillä on tärkee päivä.
Joo, mä soitan.
Mulla koputtaa toinen puhelu. ―Vastaa, vastaa.
Kari. ―Hannu―Pekka tässä, moi.
Anteeks, että mä soitan näin, mut mä tarviin sun apua.
Mitä on tapahtunu? (Pauliinan puhelin.)
Moi, Janina. Ei, kun ihan hyvää.
Voi vittu.
Tota...
Sori. Onks sulla paperia?
Kiitti.
Ääh...
No, teillähän on homma hyvin hanskassa täällä.
Mä lähen pois sotkemasta.
Meen tekemään Katialle aamiaista.
Jees.
―Ensihoitajat ei saanu pidettyä naista kurissa.
Oli pakko sitoa, että saatiin hoidettua.
Veressä ei ollu jäämiä alkoholista tai aineista.
Onks mitään mielenterveysongelmiin viittaavaa?
Papereiden mukaan nainen on Natasha Kurylenko.
Ei tietoa mielenterveysongelmista. Kohtaus vaikuttaa fyysiseltä.
On kuumetta, pahoinvointia ja kramppeja.
―Nana on urheilija. Ex―urheilija Venäjältä.
Se siis asuu täällä nykyään.
Ja te ootte yhdessä? ―No...
Tää oli toinen kerta, kun me tavattiin.
―HP?
Kerro mulle, mitä mä teen täällä.
Sun syyllinen on tossa napattuna.
Tähän syyllisen lääkärit nappaa myöhemmin.
Nanalla oli mustelmia.
Mä näin sen pari kuukautta sitten viimeks, ja sillä oli ruhjeita.
Lääkärit ei selvitä sitä.
Sä välität tästä naisesta niin paljon?
Kyllä.
Viis minuuttia. ―Lupasit viedä mut kaupungintalolle.
Viis minsaa. ―Voin ottaa taksinkin. ―Viis minuuttia.
Mikä se katse oli? Se vilkaisu.
Mikä vilkaisu?
Se, kun mä kysyin, seurusteletteks te.
Ette, vai mitä?
Natasha on GFE―seuralainen.
Mulla on Teemu, ja tää oikeuslääkärin homma...
Se on aika...
Se on välillä aika vaikeeta.
GFE?
Niin, semmonen...
Se kyseli ensin taustoja, mistä mä pidän.
Mitä mä haluun ja...
Sit se...
Se esitti naisystävää ―
ja tekee, mitä naisystävät tekee.
Niinku suhteessa.
Niinku hyvässä suhteessa.
Mun ja Pauliinan parisuhde ei oo onneks edenny ihan tolle tasolle.
Autat sä mua?
Laita mulle kaikki tiedot Natasha Kurylenkosta.
Mä katon, mitä mä voin tehdä. ―Kiitos, Kari.
Hei, anteeks. Potilas on tullu tajuihinsa.
―Mä oon tulossa. En aio jättää kokousta väliin.
―Missä sä oot? Siellä kaikuu.
―Sairaalassa. Kari toi mut tänne työkaverinsa jutun takia.
―Pitäiskö meidän tietää siitä?
―Mä tuun suoraan sinne kokoukseen. Okei? Moi.
Saanko kysyä muutaman kysymyksen? ―Nyt ei oo hyvä hetki.
Vain muutama perusasia. Niistä voi olla teillekin apua.
Potilas ei oo kuulustelukunnossa.
Tää voi olla viimeinen mahdollisuus auttaa.
Jos mie sanon, pitää lopettaa.
Kuulet sä?
Onks sulla joku sairaus?
Nyökkää, jos sä kykenet.
Onks sua pahoinpidelty?
I―i―n―n...a...
Mitä?
I―nn―a...
Oot sä ollu onnettomuudessa?
I―i―rrr―na―a...
Eiköhän tää ollu nyt tässä.
Pauliina.
Pauliina, odota.
Anteeks. Potilas tuli tajuihinsa, ja meni vähän pidempään.
Ei tää oo sitä. ―Anna mä vien sut. Hei...
Tää ei oo sitä, että oisin unohtanu sut ―
tai että en pitäis sun työtä arvossa.
Mä tiedän. Mennäänkö?
Missä sä olit viime yönä? ―Mähän kerroin. Leffassa.
Janinan kanssa, vai? ―Niin, jos Kari kysyy tai jotain.
Muuten se ei tullu.
―Okei.
Missä mun lenkkarit on? ―Siellä ne on jossain.
Oot sä käyttäny mun lenkkareita?
―Mä lainasin niitä vähän.
―Älä käytä mun lenkkareita.
Janina sanoi, että mun ei tarvi yhtään jännittää.
Mitä muuta se sanoi? ―Sen, että käskit sitä soittamaan.
Se oli sen pojan, Elias Strömin luona.
Sä et haluu tietää lisää. ―En.
Lupaa, ettet tongi pojan taustoja.
Minkä takia? ―Ihan Janinan vuoksi. Se on ansainnu sen.
Mä lupaan.
Äsken tuolla sairaalassa...
Tuli taas kaikki mieleen.
Se, kun mä menetin puhe― ja liikuntakyvyn hallinnan ―
ennen leikkausta.
Se on kauheinta, mitä mulle on koskaan tapahtunu.
Mä en halua vaan pärjätä töissä, haluan onnistua siinä.
Mä niin toivon, että valtuusto äänestää sen esityksen puolesta.
Mikä siinä on aiheena?
Huomenta. Tänään kokoonnutaan ylimääräiseen kokoukseen, ―
jossa päätetään lisärahoituksesta ―
ns. Lappeenrannan kasinohankkeessa, ―
johon kuuluu Rauhan hotellilaajennukset, ―
lentokentän lisärakennus sekä saneeraus.
Niko, tuutko mun kaa videopalaveriin Europolin kanssa?
Tiedät parhaiten tilanteen. ―Ei oo paljon kerrottavaa.
Kävin läpi rajaliikenteen ja soitin kaikki kennelit, mut ei mitään.
Miksei tätä oo tuotu meille aikasemmin? ―Mitä?
Risto Karlsson Joutsenosta on tehnyt kirjallisen tutkintapyynnön, ―
koska vitullinen melu on valvottanu sitä kolme yötä sitten.
Vitullinen melu...
Siks, että se kuuluu järjestyspoliisille.
Vitullinen melu jatkui klo 2.16 asti.
Lena. ―Se puhuu koirista.
Hyvä on. Kari, Lena. Jututatte vanhusta.
Me hoidetaan Nikon kaa palaveri. ―Laitetaan Lena ja Niko.
Mun täytyy käydä Joensuussa. ―Miks? ―HP tarvii apua.
―Et mee! ―Ei musta oo täällä mitään iloa.
Mitä on Joensuussa?
Päivää.
Jaha, työ ootte poliisista.
―Fiksusti päätelty. Autoko paljasti?
―Rikoskonstaapeli Uusitalo ja Jaakkola. Soititte metelistä?
―Toissayönä.
Luulin jo, saatana, ettei teitä vähääkään kiinnosta.
―Tuollako työ asutte? ―Joo. Fiksusti päätelty.
Ei ihme, että ootte poliiseja.
―Mitäs sie oikein kuulit? ―En vaan kuullu.
Autoja ramppasi koko yön. Kuin jotkut helvetin festivaalit.
―Täällähän kävi partio aamuyöstä. ―Sillon oli jo hiljasta.
Mutta helvetillinen meno jatkui koko yön.
―Millaista se helvetillinen meno oli? ―No helvetin helvetillistä.
―Onks toi aina auki?
―Aina. Lukossa aina.
―Myö käydään vilkasemassa. ―Okei.
Kiitos, jos te voisitte mennä autolle odottamaan.
Miks tää on tyhjä?
DM?
―Degerman―konserni. Niillä on näköjään täälläkin kiinteistöjä.
―Liittyykö se kaupunginjohtaja Degermaniin?
―Sen isä on Paul Degerman.
Se ja sen suku omistaa yhä koko puubisneksen täällä ―
ja sen myötä kaupungin.
Mie haluisin muistuttaa siuta, että meillä ei oo etsintälupaa.
―Mutta täähän on aina auki. Aina.
Jotain täällä on tultu kattomaan isolla porukalla.
―Ja se jokin on tapahtunu tässä.
Roiskeita. ―Onks sulla ylimääräsiä hanskoja, kun mä unohdin?
Tää on verta.
Näitä on yritetty pyyhkiä. Joku on halunnu siivota nopeesti.
Ne on oikeessa Europolilla. Viimeisin koiratappelu on ollu täällä.
Jes! Otetaan samanlainen.
Pikkusen hymyä lisää.
Sie oot ihan älyttömän kaunis näissä kuvissa. Oikeesti.
Mie en usko, ettet sie oo tehny näitä aikasemmin.
Kokeillaan nyt semmosta, että otat vähän viettelevämmän ilmeen.
―Tää on hemmetin outo tilanne. ―Joo, mie tiiän. Mut hei...
Unohda tää kamera kokonaan.
Nyt ei oo kiire mihinkään. Sulje silmät ja kuuntele vaan musiikkia.
Jos sie et tykkää kuvista, heitän ne saman tien roskikseen.
Mut nyt teet, mitä tää musiikki sais siut tekemään, jos kukaan ei näkis.
Kukaan ei estelis tai oottais siulta mitään.
Tekisit just silleen, miten sie haluut tehä.
Oot ihan superkaunis.
Hyvin valmistellulle esitykselle ja pelastetulle hankkeelle.
Mä en nyt puhu tulevista haasteista, ne kohdataan huomenna.
Sen sijaan mä haluan nostaa maljan kaupunginsihteerille, Pauliina...
Meinasin sanoa Rajalalle. Sorjoselle.
―Skål. Tai miten täällä sanottiinkaan?
―Kippis. ―Kippis.
Ennen kuin jatketaan, vaihtaisin pari sanaa Mikkiksen kanssa.
Jos suotte anteeks.
―Sun isäs halusi Prelecon mukaan, en mä.
Nyt se voi saada Prelecon takaisin kasinon rahoittajaksi.
Mut on pakko miettiä myös Degerman―konsernia mukaan. ―Ei.
Vaikka mä jääväisin itseni, kukaan ei uskois.
En halua sotkea sukunimeäni tähän. ―Estät mua hoitamasta asiaa.
―Se hoidetaan niin kuin aina. ―Eli?
―Mene tonne takas ja pyydä Pauliina tänne.
―Okei.
Et taida tietää, miten ison voiton sait tänään aikaseks.
―Mä en tehny sitä yksin.
Mut sä teit askeleen, jolla hanke voitiin perustella tuolla salissa.
Mikkiksen tehtävä on ollu varmistaa, että rahoittajat pysyy mukana, ―
mutta mä en oikein luota siihen.
―Et?
―Pyydä Mikkis lounaalle ja sano, että sen on nyt raportoitava sulle.
Mä haluun sut valvomaan hanketta ja pitämään huolen kaikin keinoin, ―
että me päästään maaliin.
―Se ei kuulu mun toimenkuvaan, vai mitä?
Jännä tää Paul Degermanin tapa junailla asiat niin, ―
ettei ite jää vastuuseen mistään. Se ilmeisesti siirtyy geeneissä.
Ja sä tietenkin teet niin kuin Robert haluaa, niinkö?
―Mä teen vaan mun työn. ―Mutta kun tää ei oo sun työtäs.
Mitä, jos mä en suostu?
―Sitten mä soitan kaikille rahoittajille, ―
että oli mun ansiota, että hanke on pysyny elossa ―
ja ovat yhteydessä muhun. ―Tai sitten?
―Tai sä teet just niin kuin Robert pyysi.
Eli jatkat työtäs ja raportoit mulle.
Kun hanke saadaan valmiiks, saat siitä kaiken kunnian.
Ja Robertin tuntien hanke saadaan valmiiksi.
Se ei ole siitä kiinni, totteletko sä tai mä.
On varmaan parempi, että laitat tän lounaan hankkeen menoihin.
Ei tuu mitään epäselvyyksiä, kenen projekti tää on.
―Mä oon jo maksanu tän, mut lounareilla. Se ei mene hankkeesta.
Huhuu? Irina?
Irina, oot sä täällä?
Me ollaan siellä puolessatoista tunnissa.
Selitin tilanteen Joensuun krimille ―
ja ne lupas Irinan meille tutkittavaks.
Tarviin tiedot Irinan ja Natashan läheisistä.
Irina oli tekemisissä nyrkkeilyn kanssa ―
ja Natashallakin on urheilutausta.
Ottakaa selvää, mitä nää naiset on harrastanu.
Niko, mä en pyytäny sua kysymään lupaa Tainalta.
Sun pitää vaan toivoa, ettei Taina kysele.
Joo, kiitos. Moi.
Labra on analysoinu näytteet. Varaston jäljet oli verta.
Peräisin koiraeläimestä.
―Koiratappelu ja täällä, todistetusti.
Ottakaas kahvia, että jaksatte illan.
―Mä jututan varaston omistajaa. Niko, lähetkö mukaan?
―Miul on toimistohommaa.
―Et voi mennä Degermaneille noin vaan. Pitää olla näyttöä.
―Mä vaan kerron niille, että Europol on kiinnostunut tyhjistä varastoista ―
ja on parempi niille, että me hoidetaan se. ―Niko, meet mukaan.
―Miul on tosiaan paperihommaa. ―Onks korvissa jotain?
Menet mukaan. Nyt.
Moi. Tuli tunniksi esteitä. Taina passitti Degermaneille.
Mie jatkan heti, kun pääsen takasin koneelle. Moi.
―Jep.
Paul pyysi ohjaamaan teidät toimistoon.
Hää on edellisessä tapaamisessa, mut mie voin auttaa teitä.
Myö tavattiinkin pikaisesti. ―Joo.
―Oon nyt Degerman―konsernin turvallisuuspäällikkö.
Meillä on yhteinen historia Nikon kanssa.
―Me haluttais jutella Paulin kanssa.
―Mie uskon, että työ haluutte jutella sille. Saatte ensin jutella miulle.
Olkaa hyvä.
Myö saatiin tekniikan konstaapeli Sudelta tieto, ―
että meidän varastoihin on murtauduttu 3 päivää sitten.
Myö tehtiin rikosilmoitus.
Alueella on suljettuja varastoja, ―
jotka ei oo päivittäisen vartioinnin piirissä.
Myö ei tiedetä, kuka varastoihin on murtautunu ja miks.
Mitä työ haluutte tietää? ―Millaisen vartioinnin piirissä varastot on?
Onks sinne murtauduttu aiemmin? Kenellä sinne on pääsy?
Ja ketkä kaikki tiesi, että ne on tyhjillään? Noin niinku aluks.
Oon istunu niin monta kertaa teidän puolella näissä tilanteissa, ―
että on mielenkiintosta katsoa asiaa tästä näkökulmasta. ―No?
―Niko, jos meillä ois mitään, mikä vois auttaa teitä, mie kerron sen, ―
mut meillä ei ole.
Mie löydän kyllä vastaukset noihin kysymyksiin. Paulia on turha vaivata.
―Me esitettäis Paulille vähän erilaisia kysymyksiä. ―Mitä?
―Sellasia, joita me ei esitetä sulle.
Paul. ―VARE:n rikoskonstaapeli Lena Jaakkola.
―Niko Uusitalo, rikoskonstaapeli. ―Tunnen isäsi.
Hieno mies. Lahjoitin joskus hänen vaalikampanjaansa vähän rahaa, ―
silloin, kun se ei vielä ollu vaikeeta. Miten voin auttaa?
―Europol on yrittäny saada kiinni koiratappeluiden järjestäjiä 2 vuotta.
Teidän varasto ei ollu sattumanvaraisesti valittu.
Tässä on mukana ihmisiä, joilla on valtaa, tietoa ja rahaa.
Harrastat sä koiratappeluita?
Tai tiedätkö konsernista ketään, joka olis kiinnostunut?
(Puhelin.)
―Me oletetaan, että joku täältä on vähintäänkin osallinen.
―Valitettavasti en ehdi vastata kysymyksiinne.
Mikael ja Johanna varmasti auttavat teitä eteenpäin.
Ja jos jotain jäi epäselväksi, ―
järjestäkää uusi tapaaminen.
Olen pahoillani.
Kihlbergin ja Kurylenkon isä on ollut töissä DM―konsernissa.
Se asuu yhä työsuhdeasunnossa, vaikka on varhaiseläkkeelle.
Laitat sä osoitteen? ―Mie sovin teille jo tapaamisen huomiseksi.
Ei, ei. Laita Lena asialle heti.
Okei. Palataan.
Miten sä tänne eksyit? ―Joensuun rikospoliisillakin on puhelimia.
Se aamullinen tempauksesi ei sovi.
Se, että sä siirrätät ruumiin ilman, että mä tiedän, ei vaan sovi.
Joten selitätkö?
Linkki yhden sairastapauksen ja koirien välillä oli niin olematon...
En uskaltanu ottaa asiaa esiin ennen kuin tutkin sitä.
Et sä voi tehdä päätöksiä yksin.
Löytyi tällanen tapaus: Natasha Kurylenkon sisko.
Sillä oli puremajälkiä.
Nää naiset ja koiratappelut liittyy toisiinsa.
Olet nyt käyttänyt kaiken köyden, mitä multa saat.
Tästä eteenpäin sä infoat kaikesta suoraan mulle ―
tai sitten et voi enää työskennellä meillä.
Poliisi.
Aa! Uoo!
Mikä se häkki on?
―Bullterrieri ei välttämättä osaa leikkiä nätisti vieraitten kanssa.
―Missä se nyt on? ―Ei sitä enää oo.
―Koska sä oot viimeksi nähnyt sun tyttäriä? Irinaa ja Natashaa.
―Ei ne oo soittanu miulle vuosiin.
―Tuu istumaan vähäks aikaa.
Me löydettiin Irina kuolleena tänään.
Se oli...
...vielä ihan tyttö.
―Niinhän se oli. ―Ei, kun sillon, kun myö viimeksi nähtiin.
―Käyttikö se sun koiria tappelussa?
―Miun tytöt oli tappelijoita, niinku siekin.
―Annoitko sun koiran tappelua varten?
―Joku vei sen miulta kuukausi sitten.
Joku vei miulta miun ainoan.
Me tehdään tässä nyt historiaa.
Jos kudostestit osoittautuu positiiviseksi, ―
meillä on tässä ensimmäinen rabies―uhri sitten 50―luvun.
Vesikauhu? ―Mmm. Mä tutkin ihosta sen, minkä pystyn.
Veikkaisin, että koira on purru reidestä ja kyljestä 4 viikkoa sitten.
―Eiks meillä oo rabies―vapaa maa? ―Jos testit on positiivisia, me oltiin.
Pystytkö sä ajoittamaan tuon?
Se voi olla vaikeeta niin kauan kuin ei oo mitään, mihin verrata.
Itämisaika voi olla joistain päivistä kuukauteen.
Tsekkasin Eviran ohjeistuksesta.
Nyt mua huolestuttaa eniten, ehdinkö itse ottaa rokotteen ajoissa.
Tää tautihan välittyy syljestä, eritteistä ja verestä, ―
joten mä oon aikamoisessa riskiryhmässä.
Mut niin ootte muuten tekin.
Ja siskojen ammatin tuntien, ―
niin saattaa olla aika moni muukin tuolla jossain.
Meidän on pakko odottaa viralliset tulokset.
Pelkäät sä, että se on jotain muuta? ―Pelkään, että se ei oo.
Jos positiivinen tulos tulee yöllä, mä soitan hälyn.
Muuten me reagoidaan asiaan heti aamusta. ―Odotetaan aamuun?
Ei me haluta mitään paniikkia.
Pidät suusi kiinni ennen kuin meillä on varma tieto.
Kari?
Kari!
Tää tauti välittyy syljestä, eritteistä ja verestä.
(Viesti.)
Iltaa, Sorjonen.
Mä vaan tiedustelen, miten siellä voidaan.
Hyvin.
Sä kävit tänään Natasha Kurylenkon asunnossa. ―Joo, kävin.
Koskitko sä paljain käsin mihinkään tai olitko ihokontaktissa jälkiin?
Miten niin? ―Taina kielsi kertomasta vielä.
Onko joku muu koskenu jälkiin?
Mistä on kysymys? ―Onko koskenu vai ei?
Oot sä käyttäny mun lenkkareita?
Mä oon lainannu Katian kenkiä.
Missä Katia on? ―Siellä.
Eiks se muka oo Janinan kanssa? ―Ei, ei, ei.
Etsi Katia. Jos mä soitan, vastaa heti.
Jos sä kerrot mulle, mistä on kysymys.
Raivotaudista.
Tää ei saa vuotaa kenellekään.
Selvä.
Pidä puhelin lähellä.
(Koputus.)
Joo?
Oot sä ollu tänään Katian kanssa? ―Joo.
Janina, tää on tärkeetä.
Mä en jaksa pelata sen kanssa, mikä on totta ja mikä ei.
Katia on vaarassa ja niin oot sinäkin, jos oot ollu sen kanssa tekemisissä.
Mä kysyn vielä kerran: ootko sä ollu tänään Katian kanssa? ―En.
Se sanoi, että se oli sun kanssa. ―Mä pyysin sitä sanomaan niin.
Hyvä. ―Et sä aio haukkua mua?
En. Oonko mä joskus haukkunu sua?
(Puhelin.)
No moi. En oo nähny mitään vielä. Entäs siellä?
Mieti tarkkaan, mitä Katia teki tai sanoi tänään.
Oliko puhetta, mitä ne oli tekemässä Janinan kanssa?
Se puhui jotain tanssimisesta. ―Se oli iltapäivällä. Entäs illalla?
Mä en muista. Mä yritän muistaa...
Soita, jos sä näet jotain.
Moi.
Onks tästä menny ohi punatukkaista mimmiä?
Pieni, siro... Ei oo näkyny?
Oli hyvä leffa, vai mitä? ―Joo, tosi hyvä. Hauska.
Nähääks me huomenna koulussa? ―Joo, nähään. Moikka.
Sun puhelin oli kiinni. ―Mä olin leffassa.
Näytä sun kenkä.
―Miks? ―Koska mä haluan nähdä sen. Nyt.
Meidän pitäis oppia kommunikoimaan.
Sä et puhu mulle totta.
―Sä et kerro mulle mitään. Sekö on kommunikointia?
―Sä tiedät, että mä vihaan valehtelua.
―Sun koko vitun elämä on perustunu valehtelulle.
―Mä yritän helvetisti kertoa kaiken... ―Etkä yritä! ―Mä yritän!
―Etkä yritä! ―Yritänhän!
Miks sä sit halusit nähdä mun kengät?
Mikä niissä on?
Mä en saa kertoa.
―Mitä mä sanoin?
―Jos sopii, mä aion nyt nauttia yhden Single maltin. Maistuuko?
Natasha, tää Nana...
Se on tainnu tehdä suhun vaikutuksen.
Onks se jotenkin ilmeistä?
Voinks mä kysyä yhen asian ihan suoraan?
Miks sä teet tätä?
No...
Sen jälkeen, kun Teemun äiti lähti maitokauppaan eikä tullu takas...
Sen jälkeen mä mietin, ―
kuka vois ymmärtää tätä meidän kuviota.
Nyt, kun mä maksan seurasta, ―
se kuvio on just sellanen kuin mä ite haluan.
Kuulostaa joka tapauksessa aika kieroutuneelta, eiks niin?
Hätä ja keinot.
Tähän kuvioon on niin vaikeeta ottaa ketään.
Eiks se oo pirun yksinäistä?
Oot sä oikeesti päättäny olla yksin, ―
koska pelkäät jonkun reaktiota Teemuun?
Mä pelkään Teemun reaktiota.
Oma äiti on pojalle tärkeä, ―
vaikka se ei oo enää paikalla, jumalauta.
En mä voi tehdä sitä Teemulle. Se ei ois oikein.
Mitä sä mietit?
Mulla on tällanen tapa tai systeemi.
Sen avulla mä otan selville asioita ihmisistä ja itsestäni.
Tääkin saattaa kuulostaa kieroutuneelta.
Onks kaikilla parhailla rikostutkijoilla omat systeeminsä?
Mun on pakko olla askel edellä muita.
Siihen on yks tärkee syy.
Mä haluun suojella mun läheisiä. En halua, että rikokset tulee himaan.
Se on hieno syy.
Asiat on menny paljon enemmän pieleen kuin koskaan aikasemmin.
(Koputus.)
Jos tyttärellä on jotain salattavaa, ―
vanhempien pitää puuttua asiaan, eiks niin?
―Onks Katia kertonu jotain, vai? ―Ei.
Mut mä näen sen susta.
Onks se mimmonen? Onks se kiva?
―Elias. ―Okei.
―Onks se sama tyyppi, joka pelasti sut sieltä uima―altaasta?
En oo halunnu pitää siitä hirveesti meteliä, ―
kun en vielä tiiä, mitä haluun siltä.
―Harrastaaks se valokuvausta?
Joo.
Mulla oli teininä kans poikaystävä, joka otti valokuvia.
Ajattelin olla rohkee kuvissa, mutta ne joutu vääriin käsiin.
―Oot sä nähny mun kuvat? ―Se oli katastrofi, mun elämä meni pilalle.
Mä lähdin ulkomaille malliks pakoon niitä kuvia...
―Sä oot vakoillu mun konetta! Vitun paska! ―Älä oo sinisilmäinen...
Hävitä ne kuvat ennen kuin Kari näkee ne.
(Puhelin.)
Jos sun metodi aiheuttaa sulle ongelmia, sun pitää keksiä uus.
Se on osa mun persoonallisuutta.
Hannu―Pekka.
Milloin?
Okei. Pieni hetki.
Nana on tullu tajuihinsa.
Ne laittoi...
...pisti meidät tappelemaan koirien kaa...
Ne sai koirat... sekasin ja...
...toinen puri Irinaa.
Mie hautasin ne...
Ne laittoi miut hautaamaan ne...
...ku myö oltiin tapettu ne.
Ne on... isän pellolla.
Ootteks te ammattitappelijoita?
Se kolmas oli... ammattilainen.
Kuka kolmas?
Ne peittää kaikki jäljet.
Ne tappaa.
(Hälytys.)
Täällä tarvitaan lisäapua!
Tekstit: Susanna Kokkola Yle